ARTHUR 3 DE TO VERDENER
Arthur var en gutt som ville redde sine besteforeldres hus.
Han ba de små minimoyene som bodde i hagen-
- om hjelp til å finne en skatt som var i den djevelske Maltazar-
- og hans sønn Darkos' besittelse.
Prinsesse Selenia og hennes lillebror Betameche ble med.
Og etter heltemodig innsats klarte de å forpurre Maltazars plan.
Nei.
Og fikk til slutt tak i skatten.
Bravo, gutten min.
10 måner senere mottok Arthur en S.O.S.
Han dro tilbake til minimoyene så fort han kunne.
Sammen med sin venn Max og hans marihøne dro han ut.
Etter å ha befridd Betameche fra en hær av enhjørninger-
- kom han endelig fram til minimoyenes landsby.
Men da oppdaget han at nødropet var en felle lagt av Maltazar.
Maltazar ville ta Arthurs plass på reisen ut av minimoyenes verden-
- og inn i menneskenes verden.
Nå er M større og sterkere enn noen gang.
Hvordan kan Arthur, Betameche og Selenia stoppe ham?
Endelig får vi svaret.
BEFRlELSESHÆREN l DAG
De er så urolige i dag. Rart, for våren er over for lengst.
Hva er det som skjer?
Hva?
Det er jo forferdelig!
Du, søta. Vi gjør dette ferdig senere. Jeg må advare kongen.
Kom igjen, taxi.
- Banket du på? - Med hodet.
- Kan du ikke bruke hånda? - Jeg må snakke med kongen.
Arthur, dette her er et dårlig tegn. Kan du ikke gjøre noe?
- Jeg kan jo prøve. - Bra.
- Holder hun fortsatt på? - Ja.
Hei.
Syns du ikke vi bør legge en plan før vi drar ut på eventyr igjen?
Vi må fange den onde M. Det er planen.
Han er ond og over to meter høy nå. Vi er to millimeter.
Hva er forskjellen? Man måler ikke en soldats mot i centimeter.
Nei, på antall sørgende i begravelsen hans.
Du aner ikke hvor mye to meter er. Sverdet ditt vil være ubrukelig.
- Han vil bruke det som tannstikker. - Kanskje det.
Jeg er prinsesse, og jeg vil forsvare mitt rike til siste åndedrag.
Bra tale, søs. Men sverdet sitter fremdeles i steinen.
Beta, si meg.
Er det ikke lenge siden du har fått bank av meg?
Nei.
Kutt ut. Den beste plan er ikke å banke hverandre.
- Hva er den beste planen, smarten? - Vi må tenke litt over det.
M er veldig stor, vi er små, men han er fremmed i en verden jeg kjenner.
Og M vil samle en hær og innvadere oss.
Og han er større og raskere nå.
Da har vi bare én mulighet. Vi må også bli større.
Bravo, Arthur. Og hvordan skal vi klare å bli større?
Kanskje vi skal spise masse selenial- suppe og vokse en millimeter?
- Nei, men det må være en løsning. - Ja. Det står i boka på side 712.
"Er det ingen løsning, er der ikke noe problem."
Det er et problem, og løsningen fins ikke i ei bok.
Du har rett. Ikke i ei bok, men mellom to bøker.
På kontoret til Archibald så jeg en flaske.
Den inneholder en eliksir som forvandler deg til menneskestørrelse.
Så vi er altså ikke menneskelige nok?
Selenia, det er et dårlig tidspunkt å krangle på. Eventyret kaller.
Ved den store skog! Det der venner jeg meg aldri til.
- Det er det nyeste og kuleste. - Politiet kommer, Picasso.
Du setter ikke pris på min kunst.
Simon, skiltet ditt.
Skiltet ditt skal sitte fire fingre over brystlomma.
Beklager, politimester. Takk for tipset.
- Martin, det var raskt. - Alltid på plass.
- Ja. Hvem er det? - Han er min nye partner.
Han er nyutdannet. Jeg prøver å lære ham alle knepene.
Alle metodene. Det man gjør og det man absolutt ikke gjør.
Han krabber allerede etter en måned. Det er da lovende.
Simon.
- Jeg har mistet skiltet mitt. - Finn det!
Det var min svigersønn som insisterte på å ringe deg.
- Hallo, Martin. - Frøken Rose.
- Jeg lager litt limonade til deg. - Mange takk.
- Hva har skjedd? - Han har fått for mye sol.
- Varmen får folk til å se ting. - La meg snakke med ham.
Nå, hva er det så vi har sett?
Jeg så Djevelen.
Djevelen?
Og hvordan så han ut da?
To og en halv meter høy med en stor hatt.
Og vinger på ryggen.
lnteressant. Og hudfargen hans? Hvit, svart, gul?
- Grønn. Med blå flekker. - Noen spesielle kjennetegn?
En stor nese uten nesebor.
Og hull i hele kroppen.
En av armene var liten og vissen, mens den andre var enorm -
- med en slags klo, -
- som han plukket meg opp med og kastet med ned igjen med.
Jeg var så redd at jeg ropte på min mor.
- Hei, Martin. - Det var en ting til.
- Jeg tror han liker marsmellows. - Da har jeg visst alt.
Jeg skriver en rapport, og så snakkes vi.
Simon. Archibald, jeg vil ikke gjøre deg bekymret, -
- men kanskje det er verre enn du tror.
Ta det rolig. Jeg har kjent ham siden han var så liten.
Hva med å putte ham inn?
Helt klart. Men da må vi fange ham først.
Da bryter vi magien, og så krymper han til tre millimeter igjen.
Og så er alt normalt igjen. Takk for at du kom.
Politimester. Jeg finner fremdeles ikke skiltet mitt.
La oss nå bare komme oss vekk fra dette galehuset.
Det er så typisk mennesker. De kaster bare ut ting.
- Hva er det? - Et politiskilt.
Når jeg forsvinner, feirer foreldrene mine det.
Er dette den beste veien inn i min verden?
- Forsiktig. - Det er en sump.
- Det er bare litt søle. - Nei.
- Hvor kommer de fra? - Regn og søle tiltrekker dem.
- De spiser hva som helst. - Hvem som helst.
Selenia har rett. Vi går i veien for hverandre.
- Hva med at dere to går i forveien? - Jeg har en bedre idé.
Hopp opp, så glir vi over dem.
Alle mann om bord på insekt-ekspressen.
- Hvordan styrer man den? - Man lener seg til siden.
- Hvilken side? - Høyre!
Venstre!
- Hva med bremser? - Vi venter på at det blir flatere.
De er enorme i år. Lurer på om den nye fabrikken spyr ut et eller annet.
l varmen ser du ut som om veien er skeiv.
Det er en luftspeiling, akkurat som i ørkenen. Snart ser du palmer.
- Jeg ser en palme midt på veien. - Det er en illusjon.
Det er vanntårnet lenger framme.
- Det ser ut som om det beveger seg. - Palmen forsvinner snart.
Det er ikke en palme!
Djevelen!
Kjenner du ham?
Den onde M er forsvunnet.
- Hva mener du? - Vi har gjennomsøkt hele skogen.
Han kan ikke ha flydd sin vei. Vingene har ikke virket på årevis.
Han kommer tilbake. Vi gjemmer oss og venter på ham.
Gjemmer dere? Så store dere er? Tror dere ikke folk vil legge?
- Hvilket rør? - Det der fører til rommet mitt.
Det ligger ved siden av Archibalds kontor.
- Vi må klatre hele veien opp. - Vi tar en boble.
Vi vil gjerne ut på en reise.
Vet du ikke at man skal hilse når man vekker folk?
- Hallo, vi vil ut og reise. - Ja, hvorfor ellers vekke meg?
For mitt gode humør?
- Vet dere hvor dere skal? - Opp i røret med det røde håndtaket.
Perfekt.
Bli sittende og unngå spisse gjenstander og høye lyder.
Flytiden er fem minutter. Håper vi ses igjen.
- Om en million år. - Dårlig salgsstrategi.
Når jeg valgte dette stedet, var det for å være i fred, -
- ikke for å bli vekket hvert femte minutt.
- Har noen reist herfra før oss? - Ja.
- Han hylte som en sirene. - Hvordan så han ut?
En stor fyr i rustning. Pene øyne, men litt av en skrulling.
- Darkos! - Det stemmer.
- Slipp oss ut! - God tur.
- Lukk opp. - Vi vil ut.
Når man snakker om uflaks sitter man i det.
- Ikke vær så overtroisk. - Tror dere dette varer lenge?
Ja, til noen skrur på vannet.
Douglas, jeg trenger fire frivillige.
- Hva har skjedd? - Vi så en luftspeiling.
- En palme. - Og hva så?
Det var ikke en luftspeiling. Og heller ikke en palme.
- Hva var det da? - Det var Djevelen.
Hva?
Og så har jeg mistet skiltet mitt.
- God morgen, fru Springler. - God morgen, fru Kerman.
- Hvordan går det? - Fint.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Jeg trenger en ny duk.
La meg vise deg hva vi har.
Denne her er fra Frankrike. Er den ikke nydelig?
God dag, fru Springler.
Hvis det er en pasient, får han 50% rabatt.
Unnskyld. Jeg ventet en annen.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Jeg så annonsen din.
- Bra arbeide. - Takk.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Det gamle ansiktet mitt.
Hvordan så du ut før?
Jeg var ung og kjekk.
En stolt og viljesterk kriger.
Oppsatt på å erobre land og hjerter.
Og se på meg nå. Jeg er en skygge av meg selv.
Jeg må si at du ikke akkurat er...
...et syn for øyet.
- Men hvordan skjedde det? - Jeg ble forgiftet.
Jeg har sett mange stygge tilfeller, men ikke noe som dette.
Jeg tenker her på forråtnelsen. Hvem forgiftet deg?
- En kvinne. - Kvinner kan være så nådeløse.
Ja. Spesielt biller.
Det beste ville være å gå hjem, finne noen i bladene.
En nese, ører, en munn. Så tar du det med hit, og så ser vi på det.
Jeg vet akkurat hva jeg vil ha.
Jeg avlyser alle andre avtaler.
Vis meg hva du vil ha.
Jeg vil ikke kalles Onde M lenger.
Jeg vil kalles M.
Magikeren.
- Vasker ikke familien din seg? - Jo da.
Far barberer seg vanligvis først.
Etter det, når vi er hjemme, tar moren min seg et bad, -
- men hos bestemor vanner hun blomstene i stedet.
Hvorfor skrur de krana så hard igjen?
Hvis ikke befrir bestemoren min oss. Hun vasker grønnsaker til frokost.
Hallo, fru Springler.
Har du sett min Arthur på jordene dine?
Ellers vil helt sikker bestefar.
- Så vi burde være på vei nå? - l teorien, ja.
Jeg visste det. Det er skjebnen. Vi har gjort Skoggudinnen sint.
Det kunne vært verre.
Er det noe verre enn å være fanget i en boble i et vannrør?
Hva da?
Med litt flaks holder strømmen ham unna oss.
- Hva? - Hei.
Denne gangen slipper dere ikke unna!
- Selenia, hva skal vi gjøre? - Ikke noe.
Han får boblen til å snurre rundt i vannet så han driver vekk.
- Ja. Ja. - Vi heier på ham. Kom igjen, Darkos!
- Kom igjen! - Kom igjen, Darkos!
- Løp! - Fortere!
Flink gutt, Darkos.
Bedre lykke neste gang.
Er det der lov, da?
- Selenia, hva skal vi gjøre? - Be om at noen trenger vann.
Og hva om bønner ikke hjelper?
Da venter vi på klokka som ringer inn det endelige oppgjøret.
Ha det.
Fanken!
Ja?
Sir?
- Kan jeg hjelpe deg? - Ja.
Jeg er veldig lei for å forstyrre deg så tidlig.
- Har du gått deg bort? - Ja, på en måte.
Dette var mine jorder for lenge siden.
Så lenge siden at jeg nesten ikke kjenner dem igjen.
- Så du bodde her som gutt? - Akkurat.
Disse enorme engene var min barndoms lekeplass.
De må virke mindre nå som du har blitt så høy.
Ja. Mye mindre.
Kom inn. Det er så varmt. Det er bedre i skyggen.
Ja. Jeg foretrekker skyggefulle steder.
Kom inn.
Bare ta plass, så henter jeg limonade.
- Et glass vann er greit for meg. - Limonade er en familietradisjon.
- Barnebarnet vårt elsker det. - Barnebarn? Jeg elsker barn.
- Hvor er han? - Han er...
Han er oppe på rommet sitt.
Gi meg hånda di.
- Er dette rommet ditt? - Nei, det er badet.
- Jeg vasker meg her. - Jeg vil heller vært skitten.
Det er du også. Man må slåss med deg for å få deg under en dråpe.
Jeg er da ikke redd for vann.
- Arthur, er det langt å gå? - Nei.
Fytti katta. Se på de bilene. Se på denne da.
- Denne her er bra. - Nei.
Jeg elsker denne her. Hva med denne da?
Nei. Dem har jeg mange av. Denne her er min favoritt.
Hva er så spesielt med den?
Den går fort.
- Vet du hvor vi skal? - Ja.
Vi har nå forlatt badet. Der er skrivebordet mitt, senga.
Og der er jernbanen.
Endestasjonen.
Har du flere overraskelser til oss?
Faktisk er det én til.
Så fortell meg om den nå. Jeg hater overraskelser.
Ok. Jeg har en venn. Han heter Alfred. Han er en hund.
- Hva er en hund? - Det er som en kjempestor gamulle.
Ikke vær redd. Han gjør ikke en flue fortred.
Stikk, Alfred. La henne være. Der er en ball.
- Du vil da ikke drepe dyret? - Nei, jeg gir ham noe å jakte på.
Det tar ikke lang tid. Sliter bare med å få løsne isbitene.
- Morsomt. - Ja.
- Hvorfor inviterte du ham inn? - Det var nok på grunn av stemmen.
- Det er ikke et ansikt man glemmer. - Hukommelsen min er dårlig.
Jeg kan ikke sette ansikt på den stemme.
Far. Hvorfor får jeg ikke åpnet krana?
Du vrir nok feil vei.
Legg hendene på kanna.
Rose, vi har fått en gjest. Vil du sette inn limonaden?
- Ja. - Skatt.
Gjesten vår ser litt merkelig ut. Prøv å ikke stirre.
Ta det rolig. Husk at jeg jobber frivillig på sykehuset.
Bra.
Litt limonade?
- Hva var det skriket? - Bare moren min.
Rose?
Skatt? Skatt? Skatt?
Det er meg. Jeg er her. Si noe.
- Jeg henter en kald klut. - Er det alvorlig, doktor?
- Jeg tror hun overlever. - Bra. Våkn opp, skatt.
Kom tilbake. Kom tilbake.
- Vil prinsessen stige om bord? - Ja ja.
Hold dere unna sporet. Toget går nå.
- Jeg elsker å ta toget. - Det er litt gammeldags.
Men i det minste kan vi nyte utsikten.
Ko-ko.
Ko-ko igjen.
- Det der gjør vondt. - Lad oss komme oss vekk herfra.
Vent.
- Jeg tar meg av dette. - Ja, nå fikser jeg deg.
Arthur.
- Hjelp meg. - Se opp!
Hasta la vista, baby.
- Darkos, la oss slutte fred. - Ok.
Nei! Arthur!
Vær forsiktig!
Arthur, se opp!
Arthur! Beta, gjør noe!
Arthur!
Bra gjort. Kom, Arthur.
Bli her.
- Arthur! - Selenia!
- Arthur, vi har ikke tid til dette. - Jo. Jeg mener, nei.
La meg ta meg av dette.
Nei, Arthur.
Vær forsiktig!
Blinke blinke stjerne lill nå skal fisken smakes til
der på kroken spreller du derfor skal du etes nu
Nei!
Vi her ikke tid til det der.
Kom, vi deler oss.
- Darkos, snu deg rundt. - Ja, du lurer ikke meg.
- Darkos, det er en tunnel. - Nå da.
Nå. Enda et stykke. Vær forsiktig. Det er glass overalt.
Jeg har laget kaffe. Limonade ville ha vært mer forfriskende, -
- men det er alt vi har nå.
- Jeg setter det her borte. - Det er veldig snilt.
- Kan jeg låne toalettet? - Ja, det er rett bak trappa.
Takk.
- Er alt i orden? - Ja ja.
- Du brakk ikke noe? - Det er ikke noe mer å brekke.
Ikke rør deg. Det sitter et glasskår i huden din.
Dette må plage deg. Jeg skal ta det vekk.
Nå holder det!
Djevelen.
- Maltazar! - Til tjeneste.
Jeg visste jeg hadde hørt den stemmen før.
Er jeg mesterlig til å forkle meg, eller hva?
Du lurte meg, men i forhold til andre jeg vet om er du en amatør.
Ta ham!
Nå. Hvor var vi?
Du ødelegger alt, som vanlig.
Det stemmer.
Vårt lille slagsmål har skapt litt kaos. Tilgi meg, Daisy.
Hvordan vet du navnet mitt?
Jeg har sett deg lage mat.
Og jeg var veldig imponert. Jeg kan ikke bedømme smaken -
- fordi mine smaksløker er følelsesløse.
Men din lidenskap for det var et under for meg.
For eksempel sjokoladekaka di. Du holdt på til den var perfekt.
- Har du spionert på meg? - Nei, jeg beundret deg.
Jeg observerte deg fra tre millimeters høyde.
Men nå er det annerledes.
Jeg har vokst.
Beta, du blir her og holder vakt. Hvis det skjer noe plystrer du.
- No problemo. - Har du lært å plystre da?
- Det holder med en tone. - "Kan du plystre da?"
Følg meg.
- Kom, Selenia. - Jeg kommer, jeg kommer.
Kniven min.
Nei. For stor.
For høy.
For vanskelig. Perfekt!
Hei.
Denne veien.
Gudskjelov. Den er fremdeles her. Vi er reddet.
Så dette her er din lille hule. Ditt palass.
Det er akkurat som deg. Gammel og støvet og fullt av ubrukelige ting.
Pappa, det er meg!
Alle disse tingene er ganske nyttige, Maltazar.
Denne boka er for eksempel veldig bra næring for sjelen.
Hvis man har en da.
Jeg er her! Pappa!
Archibald?
Kan du høre en lyd? En liten stemme?
Nei.
- Skynd deg, Arthur, de kommer. - Jeg gjør så godt jeg kan.
Å nei.
- Det var den du ville ha, hva? - Jo.
Lover du så å gå med én gang?
Og hvis du lurer meg da?
- Har jeg noensinne brutt et løfte? - Nei.
Så prøv for en gangs skyld å holde ditt.
Å nei, det er en katastrofe.
- Du skremte meg. - Skulle jeg ha plystret?
Morsomt. Jeg var i mine følelsers vold.
- Men du vet jo ikke noe om følelser. - Er det bare en guttegreie?
- Nei, for alle som har et hjerte. - Hadde jeg ikke et, var du død.
Hvis jeg var større, hadde jeg fått deg til å klappe igjen.
Og hvis Maltazar drikker væsken i flaska, vil han knuse oss.
Det er Darkos. Vi må få ham ut derfra.
- Så han kan massakrere oss? - Han hjelper oss med å finne M.
Hjelp meg.
Den er altfor tung. Hva er det?
- Dostojevskij. Den er altfor tung. - La meg prøve noe.
Mine venner.
- Beta. - Unnskyld.
Unnskyld, Darkos.
- Takk, mine venner. Takk. - Alt i orden.
Selenia. Jeg vet at du hater meg, og med god grunn.
Jeg har prøvd å massakrere folket ditt hele mitt liv.
Og så redder du meg.
Jeg har fulgt min far hele livet, og så forlater han meg. lgjen.
Darkos, han så deg sikkert ikke. Vi er jo så små.
Hvilken forskjell gjør det? Han har aldri elsket meg.
Jeg har også hatt det vanskelig med faren min.
Han forstår meg ikke, men jeg tror han elsker meg.
Ikke sånn som jeg helst ville, men jeg er sikker på at han gjør det.
Er det sant?
Arthur! Min sønn! Hvor er sønnen min?
Ta det rolig, jeg skal nok ta meg av ham.
Nå som du har fått det du kom for må jeg be deg om å gå.
- Det skal jeg. På én betingelse. - For en overraskelse.
Om noen dager har jeg slaver nok til å bygge meg et storslått palass.
Hver søndag skal Daisy bake en av sine berømte sjokoladekaker til meg.
Jeg trodde ikke du hadde noen smakssanser?
Det er sant, men jeg har fremdeles min fantasi.
- Nå? - Jeg skal gjøre det.
Jeg står utenfor palasset ditt hver søndag med en sjokoladekake.
Jeg gleder meg til søndag.
Vi må ta ham igjen.
Hvorfor vil han være større, når han allerede er en kjempe?
Han vil bygge seg en hær.
Hvordan skal vi kunne bekjempe den?
Jeg aner ikke. La oss bare holde øye med ham.
Vet du hvordan man flyr en sånn greie?
Niks. Men det er vel ikke verre enn å fly på en marihøne.
Vent. Vent. Venner.
Jeg vil bli med dere. Jeg kjenner min far. Jeg kan hjelpe dere.
- Da får vi visst overvekt. - Jeg vil ikke være alene her.
Darkos, vent her. Jeg lover deg at vi kommer tilbake etter deg.
- Mener du det? - Du får mitt æresord som prinsesse.
Ok, da.
Nei, jeg vil ikke vente på dere her. Jeg vil kjempe. Jeg er en kriger.
Den er vel ikke verre å styre enn en mygg.
- Det er det siste vi ser til ham. - Det håper jeg.
Men hvor er Arthur?
- Han er på vei mot skogen. - Vi må bare følge etter ham.
Det er bedre når den greia ikke snurrer rundt. Ikke?
Mine modige og stolte krigere.
Jeg har kommet som lovet.
Jeg visste jeg kunne stole på dere.
Nå skal vi ta hevn!
Stol på meg, og dere vil bli belønnet.
- Hva sa han? - Bare det vanlige mølet.
"Takk for at dere kom. Jeg er stolt av dere."
Jeg er stolt av dere.
Nok snakk. På tide for handling. Det er tid for erobring.
Selenia, kan du ikke forklare meg planen din?
Det er en som kan lage en eliksir og gi deg din opprinnelige størrelse.
- Flott, men hvor bor vedkommende? - På den andre siden av skogen.
- Så la oss finne en måte å reise på. - Hva tror du jeg driver med?
Det eneste du kan tiltrekke med støvbærene er...
- En bie. - Ja.
- Unnskyld meg. - Å nei.
- Vi kan ikke fly på en bie. - Er den ikke komfortabel nok?
- Jeg er... - Det er morsommere enn et fly.
Jeg er allergisk mot bistikk.
Kom, Arthur. Hopp.
- Kom igjen. Hopp. - Å boy.
La oss se. En stor en til. Ta disse også.
Denne her hjelper. Ta den på.
Takk, frøken. Ambulansen er her om 20 minutter.
Har jeg sovet lenge?
Vi trekker litt frisk luft.
Å nei, ikke det.
- Jeg tror vi er blitt oppdaget. - Det var på tide.
Ok, kom igjen.
- Med ydmyk respekt, Deres Majestet. - Spar deg, hun skjønner ikke.
- Beta, hent tolken. - l farta, sjef.
Hvorfor vekker du folk på den måten?
- Du må oversette for oss. - Jeg ville ha en roligere jobb.
- Ja ja. - Får du mange gjester?
- Dere er først og jeg håper sist. - Oversett, så stikker vi raskt.
Det er en avtale.
Jeg er Selenia av Matradoy, og jeg bøyer meg for Deres Majestet.
Hun takker deg og spør hvorfor dere ankom uinvitert til palasset.
Den onde M har sluppet unna.
Hvis vi ikke stopper ham, vil vår verden bli hans.
Vi må slå oss sammen og stoppe ham før det er for sent.
Bra sagt!
Hun spør hva dere kan tilby 500 bier bevæpnet med giftbrodder?
Hun har et poeng. Ett stikk, og vi er døde.
Dronningen spør hva din tragedie er?
Min tragedie? Hvilken tragedie?
Din strategi. Unnskyld. Dronningen lesper litt.
Vår strategi er enkel. Her er vår beste ridder.
Han heter Arthur, og han kjenner menneskenes verden. Den er hans.
Tilbake.
- Hva sa han? - Den unge bien kjenner igjen Arthur.
Han reddet henne.
Han befridde hennes ben, blåste på henne til hun kunne puste igjen, -
- og så kunne hun fly vekk.
Takk. Takk. Det var det minste jeg kunne gjøre.
- Bravo! - Takk.
- Hvordan kan hun belønne helten? - Ved å gi ham livseliksiren.
- Hva foregår? - Eliksiren lages om høsten.
Hvis hun lager den nå, har de ikke noe til vinteren. Folket må velge.
Hun går med på det.
Vi er reddet!
Vi er fortapt. Det er tusenvis av dem, og de er mye større nå.
Jeg har en galning på frifot. lnsekter prioriteres ikke høyt.
- Gå hjem. - Politimester.
- Hva er det? - Dette må du se på.
Hva?
Herregud!
- Jeg sa jo det. - Tilkall forsterkninger.
Hei. Avtalte vi ikke klokka 12?
- Klokka nøyaktig 12. - Vi ba om en lege og en ambulanse.
- Er gutten blitt stukket? - Nei, hvorfor tror du det?
Jeg tilkalte dem, så det ikke er fare for at Arthur blir stukket.
Få ned stigen.
Armand. Alle dyr spiller en rolle i livets syklus.
Akkurat som eikene i et sykkelhjul. Fjerner du en, styrter du.
Arthur er allergisk mot bistikk.
Ett stikk kan være livsfarlig.
Jeg har ikke vært verdens beste far, men dette her har åpnet øynene mine.
Jeg elsker sønnen min, og fra nå av tar jeg personlig ansvaret.
Bikuben må bort. Denne veien.
Det er en bit å gå gjennom skogen, så raska på.
- Tar det veldig lang tid? - Nei. Dråpen begynner å komme ut.
- Fantastisk. - Hun klarte det.
- Hva var det? - Ikke et godt tegn.
Ok, la oss gjøre dette ordentlig.
Skal vi ikke lete etter Arthur før vi tar oss av de stakkars insektene?
Husk at hvis de angriper ham overlever han ikke.
Ja, men vi vet ikke hvor han er.
Å nei, min far har tilkalt brannvesenet.
- Så kult! Hva er brannvesenet? - Vanligvis slukker de branner.
- l dag starter de en. - Biene har rett til å være her.
- Min far beskytter meg. - Ved å utslette en hel familie?
Han er bekymret for meg.
- Jeg er allergisk mot bistikk. - Vent litt.
Er du omgitt av bier, mens ett stikk kan drepe deg?
- Vi hadde ikke noe valg. - Det kaller jeg en helt.
Takk.
For en idiot. Hva skal jeg gjøre hvis jeg mister deg?
Så du sier at du er glad i meg?
Ja da. Jeg vil ikke dra på eventyr alene. Si til foreldrene dine -
- at de ikke må drepe oss. Jeg forteller dronningen om din allergi.
- Vi kan rope "pappa" i kor. - De hører oss ikke pga biene.
Å ja.
De kan ikke høre oss, men kanskje de kan se oss.
Utstyret er helt nytt. Det har aldri vært brukt før.
Det er en glede å overvære premieren.
- Er alt sikret? - Ja sir.
- Er du ok, sjef? - Ja. Holder dere godt fast?
Ta det rolig. De er profesjonelle.
Det er best jeg hjelper dem. La meg gi dere en hånd.
Takk.
- Han har vel gått i en stige før? - Nei.
- Er du der, sjef? - Nesten.
- Holder dere fast? - Ja.
- Kjære? - Skynd deg.
MAMMA
Brillene dine, mamma.
DET ER MEG
- Det er meg. - Ja.
- Arthur, hvor er du? - Ro deg ned, Rose.
Arthur, hvor er du?
JEG ER l BlKUBEN
Å, i bikuben.
Å nei.
Kjære!
Det virket.
Alt i orden, sjef?
Kjære, jeg er her. Våkn opp.
- Elskede. - Arthur er her.
- Ta det rolig. - Han er rett her.
- Ok. Ok. Hvor? - l bikuben.
Ja, selvfølgelig.
- Biene fortalte meg det. - Gjorde de det? Snakker du bi-språk?
Nei. Nei, det gjør jeg ikke.
Men jeg kan lese det. Flytende.
- Kjære, hva snakker du om? - Armand.
Jeg vet ikke hvordan eller hvorfor, men jeg forsikrer deg -
- at vår sønn er i den kuben, som du vil ha utslettet. Gjør noe.
- Forstår du meg? - Ja. Det er forstått.
Andre forsøk.
Kaptein.
Kanskje fiaskoen, eh det første forsøket er et tegn på -
- at vi skal la naturen gå sin gang. For naturen er som et...
...et hjul. Fjerner man en eike, så styrter man.
Jeg vil ikke forstyrre universets balanse.
Jeg vil bare utføre oppdraget mitt.
- Kan du høre meg, kaptein? - Det er til deg.
- Bellerive her. - Dra straks tilbake til byen.
Ja vel, kommandant. Vi trekker oss tilbake.
- Ja sir. - Hva med biene, sjef?
Vi kommer igjen senere.
Det trenger dere ikke. Takk.
- Kaptein, hva har skjedd? - Ikke noe.
Vi ble tilbakekalt. De trenger hjelp inne i byen.
Selenia, blir du ikke med? lngen er flinkere med sverdet enn deg.
Min far er gammel. Noen må ta seg av riket.
Og jeg lovte Darkos at jeg ville komme tilbake.
Så hver til sin verden?
Ja, men våre verdener trenger hverandre. De er uatskillelige.
Som oss?
Som oss. Og spis nå.
- Hva smaker det? - Honning.
Pass på deg selv. Det blir et hardt slag.
Det hardeste blir å måtte vente ti måner på å se deg igjen.
- Jeg vil telle hvert minutt. - Og jeg vil telle hvert sekund.
Er du ok?
Sprøtt. Han er en kjekk minimoyer, men han er stygg som menneske.
Kjære? Det er ingen god idé å snakke med folk om dine syner.
- Hvilke syner? - Ja, hvilke syner?
Arthur, som bor i en bikube med bier som kan lese og skrive.
- En gigantisk maur. - En gigantisk maur?
- Med blå flekker, da? - Nei. En rosa på hodet.
Jeg lager litt kamillete. Det roer nervene dine litt.
Hei. Har vi møtt hverandre før?
Gå vekk.
Jeg mente det ikke. Unnskyld. Det var klossete av meg.
Sånn. Nå er vi kvitt.
Er vi venner?
Farvel.
Noe sier meg at det er rett framfor nesa mi.
- Hei, Darkos. - Hei.
Å nei!
Ta det rolig. Jeg skal ikke gjøre deg noe.
Jeg vil bare gjerne vite hvor Arthur er. Er han ok?
Snakk litt høyere. Jeg kan ikke høre deg.
- Han er ok! - Jeg hører ikke noe. Stå stille.
Gå nærmere.
Hallo?
- Kan du høre meg? - Ja.
- Det er meg Darkos. - Ja, jeg vet det.
- Hva er det som skjer? - Ikke noe.
Jeg hørte bare på radioen om det var nytt om Arthur.
- Si ifra hvis du hører noe. - Selvfølgelig.
Darkos, vi har liten tid. Fortell meg alt du vet.
Ok.
Lekker. Lekker.
- Lekker. Den er lekker. - Du er heldig.
Jeg hadde en kunde med samme slags bil, men han ble påkjørt bakfra, -
- så jeg stjal noen reservedeler.
- Herlig. - Dette er til deg.
Herlig. Tar du en sjekk?
- Sjekk, kort, kontant. Jeg tar alt. - Selvfølgelig.
Det kan ikke være verre enn å styre en bille.
- Den lyden kjenner jeg. Som musikk. - Det er en fantastisk motor.
Hør vibratoren i de høye omdreiningene. Rene Mozart.
- Den er herlig å kjøre. - Nemlig.
Hallo!
Arthur! Min sønn? Du er i god behold!
Archibald? Jeg hjelper deg. Jeg vet min fars styrker og svakheter.
Hjelp meg inn i din verden, og så beseirer vi ham.
Ta det rolig. Arthur er nok i hælene på ham, og jeg hjelper til.
Min far har nok allerede samlet en hær i menneskestørrelse.
Tror du at en gutt og hans bestefar kan stoppe ham?
Du har nok rett.
Hvis jeg hjelper deg inn i vår verden, -
- hvordan kan jeg da vite at du ikke sprer skrekk med din far igjen?
Jeg har aldri villet spre skrekk. Jeg ville bare være normal.
Ha et normalt liv og være sammen med mine venner.
Dra i parken og spille ball.
Forsiktig.
Archie, for hans og min skyld må jeg overbevise min far om -
- at kaos og ødeleggelse ikke funker. Kan ikke å fjerne smerte med smerte.
- Holdt du dine eliksirer skjult? - Jeg kjenner din far.
Fra menneske til dyr, fra dyr til plante, fra plante til minimoyer, -
- fra minimoyer til... Bingo.
- Sikkert at det er den rette? - Det finner vi snart ut.
Darkos er i klemma.
Archie, se opp.
Nei, ikke ned i flaska.
Og jeg tror Archibald holder på å gjøre en tabbe.
En kjempetabbe.
Showtime!
- Men i huleste! Fy flate! - Jeg har aldri sett noe sånt.
- Hva er det der? - Det er kjempemygger.
Kjempemygger!
Jeg har aldri sett noe liknende!
Douglas, du er fra New York. Hvilken etnisk gruppering tilhører de der?
De er ikke fra New York!
Se opp!
Kom ut! Den eksploderer!
l dekning!
RÅDHUS
Fortell meg hvordan alt funker her. Hvem er korrupt? Upålitelig?
Og framfor alt, hvem kontrollerer forretningslivet?
Det er meg. Jeg er borgermester i denne flotte byen -
- med 1.500 innbyggere.
Vi har ikke så mye forretningsliv.
Vi er mest opptatt av trygghet.
Det kommer til å forandre seg.
Sjef! Bensinen!
Vi må få tak i forsterkninger!
Hei.
Hallo.
- Jeg elsker håret ditt. - Gjør du?
Takk.
- Kjære, er alt i orden? - Ja da.
- Perfekt! - Bli med meg!
Jeg kommer, Archie. Farvel.
Du kjører. Jeg glemte brillene mine. Tror du at du klarer det?
Det er vel ikke vanskeligere enn å styre en mygg?
Kanskje ikke.
Ops.
- Så kjører vi. - Ok.
Si ifra hvis du ser flaska som gjør minimoyene sterke.
Det er denne her vi skal ha. Fyll opp tanken, baby.
Å nei. Du må ikke gå tom nå.
Dette her er forsikringsselskapet. De får det nok travelt nå.
Dette her er den nye restauranten som akkurat har åpnet.
M for Maltazar?
Naturligvis.
Å, fy søren!
Å nei!
Unnskyld.
Fang ham!
Vi tar ham!
Legg den tilbake.
Hullet er for lite. Vi kommer aldri gjennom.
- Gå rundt, idioter. - Ja vel, sjef.
- Arthur? - Til tjeneste.
Ta ham!
Gud, hvis du vil hjelpe meg, må du gjøre det nå!
Ta ham.
DREP DEM ALLE
- Du klarer det fint. - Takk.
- Prøv å slappe av litt. - Ok.
Det var mye bedre.
Fra nå av gjelder en regel, jeg er sjefen.
Ta ham.
- Jeg håper vi ikke kommer for sent. - Det finner vi snart ut av.
For et sørgelig syn. Darkos, vi må gjøre noe.
Hva med å drepe dem alle?
Jeg tenkte det skulle være mindre ekstremt.
Unnskyld.
Takk.
Og nå som budskapet vårt er forstått, er det tid for hevn.
Den forræderen er den første som får svi.
Hans straff skal stå som et eksempel. Være hard og nådeløs.
Uten medfølelse og medynk.
Løslat ham.
"Løslat ham med én gang."
Løslat ham med én gang.
Kom igjen. Dere hørte hva han sa.
Hør på deres herre, hvis dere ikke vil knuses av ham. Arthur.
- Bestefar. - Jeg er så glad for å se deg igjen.
Du kom akkurat i tide.
Så smertefullt det er å bli overveldet av både sorg og glede.
Gleden ved å se deg i live -
- og smerten over å bli misforstått av sitt eget barn.
- Et barn du forlot. - Nei, Darkos.
Jeg forlot deg ikke. Jeg lette overalt.
Under hver stein og raserte bygning i vårt ødelagte rike.
Min skam besto i at min sønn skulle arve en tragedie og ikke en triumf.
Min sønn burde få storhet og makt. Jeg slet for å gjenoppbygge imperiet.
Jeg håpet at vi kunne gjenforenes så jeg kunne gi det til deg.
- Til meg? - Jeg vet at du har lidd.
Men imperier bygges av stein. Ikke av tre fra en pinglete bjørk.
Dine lidelser i fortiden er din styrke i fremtiden.
- Virkelig? - Selvfølgelig. Se.
Mine tapre soldater, la meg presentere dere for ham -
- som bedre enn meg vil lede dere til seier.
Han er ung og sterk. En moderne leder for en moderne verden.
Ønsk deres nye øverstkommanderende velkommen.
Stakkars fjols.
Jeg skjønner ingenting. Hvem er øverstkommanderende nå?
Klapp igjen hvis du vil ha lønn.
Å nei. Tror du Maltazar står bak dette?
Det er hans stil.
Unnskyld.
Venner, dere var verdige motstandere.
Men nå er nederlagets time kommet. Sånn er livet.
Arthur, ta knivene på beina mine.
Jeg har drømt om vidunderlige...
- Arthur, vet du hva du gjør? - Ja.
Deres utholdenhet fortjener en mer nøktern tilnærming.
- Dere skal få en smertefri død. - Så flott.
Jeg vil til og med vise min beundring ved å gi dere et siste ønske.
- Hvem av dere ønsker å dø først? - Jeg!
Jeg vil gjerne spare det beste til slutt. Gi meg ham der.
- Beta, skynd deg! - Ok!
Har du noe å si før vi går hver vår vei?
Jeg vil forfølge deg ned i Helvetes dyp.
- Vær så god. - Fortere, Beta!
Nå!
Klar til å angripe.
Angrip!
Hva skjer med meg? Jeg skrumper. Hva skjer, Archie?
Ikke så mye. Du må bare glemme dine drømmer om storhet.
- Og dra tilbake til der du kom fra. - Jeg vil ikke være liten igjen.
Folkens, kom til meg.
FRlHETSSTYRKEN l DAG
Frihetsstyrken.
Maltazar, bli her, ellers dør du!
Døden skremmer meg ikke. Jeg er soldat.
Kom deg unna. Jeg tar meg av dette.
l dekning!
Maltazar, stopp!
Dere fanger med aldri! Jeg er den onde M, hersker over Nekropolis, -
- keiser av De sju kongeriker.
Velkommen til ditt nye hjem.
Bra.
- Flott. Connelly? - Ja.
Hent de sårede og sørg for førstehjelp.
Bestefar? Bestefar? Bestefar? Darkos?
Ja?
Darkos, går det bra?
Jeg har hatt det bedre.
Du kan ikke bli her. Bli med meg.
Å ja... ok.
Kom. Lukk døra.
Unnskyld. Unnskyld.
- Kom igjen. - Unnskyld. Ops.
Slapp av.
Du må holde lav profil til jeg får fortalt dem at du er snill.
- Syns du virkelig det? - Selvfølgelig.
Du er fantastisk.
Og jeg er stolt over å være din venn.
Unnskyld. Jeg mente det ikke. Er du ok? Unnskyld.
Det er ok. Her. Ta på deg denne kappa.
Du er ikke akkurat en fryd for øyet.
Du burde kanskje ta på deg ei maske. Jeg finner en hjelm til deg.
Denne her.
Nå ser du kul ut.
Vær stille. Jeg er straks tilbake.
- Unnskyld. - Stille.
Er det noen der?
Hei.
Unnskyld at jeg forstyrrer, men jeg er fra pressen.
Jeg vil gjerne stille et par spørsmål hvis det er i orden.
Folk her i byen sier at de så Djevelen midt på torget, -
- som plutselig skrumpet og forsvant.
Kan du bekrefte det?
Kan jeg filme dette her? Det blir et perfekte bilde.
Fantastisk. Kjente du ham?
Han er min far.
- Far. - Arthur!
Vent litt.
Min sønn! Du er trygg.
Jeg er så glad. Jeg hater meg selv for å ha vært så streng mot deg.
Jeg hørte ikke på deg, men det vil ikke skje igjen.
- Det lover jeg. - Det er greit.
Jeg vil prøve å bevise at jeg er verdig til å ha en sønn som deg.
Jeg er så glad for å se deg, pappa.
Det varmer en gammel manns hjerte.
Takk.
Svigerfar.
Er det ikke skjønt å se en familie gjenforenet?
Og snart vil vi være gjenforenet med vår. Vi ses snart, min prins.
Litt av en historie.
Det er ikke til å tro! Se, Arthur.
Det kostet meg en formue å reparere den.
- Tror du biler er gratis? - Armand, det er bare en bil.
- Det er en Dodge V8, - Det er en skraphaug!
Det er min bil!
Skål.
Unnskyld. Vil du gi meg skiltet mitt?
- Simon. - Mange takk.
Og nå, mine kjære venner, Daisys berømte sjokoladekake.
- Jeg skjærer opp. - Nei, kjære.
- Jeg visste det. - Det er best mannen din gjør det.
Archie, la Rose skjære kaka.
Hun er ikke mer klosset enn andre.
Hun trenger bare oppmuntring og støtte.
Er det ikke det dette har handlet om?
Om tillit og om å hjelpe hverandre?
Rosie, skjær opp kaka.
Takk, mamma.
- Kjære, den kniven er veldig skarp. - Sett deg ned, pappa.
Unnskyld.
Det siste stykket er til deg, mamma.
- Bra gjort, mamma. - Unnskyld meg et øyeblikk.
Jeg lovte å komme med kake hver søndag.
Det er søndag, og her er den.
Hei, unger.
Det er meg, Darkos.
Din mor vil deg gjerne hente
hun vet ikke om du er gutt ellerjente
hei baby håret ditt er ålreit
skal vi dra på by'n, vær streit
du liker meg og jeg elsker alt
vi danser kult og vi ser godt ut
du elsker bands som spiller rått
du vil ha mer og du vil ha det nå
de tråkker deg ned og de sierjeg tar feil
du er litt klisset du tar dem på
rebel rebel ditt tøy er i filler
rebel rebel det er det som teller
rebel rebel hvordan kunne de vite?
Lekre klær det er deg jeg kan like
Og så...
...er det showtime!
Dine klær er i filler det er det som teller
du kan ikke få nok for nok gir ikke sjokk
du har signaler du sender dem ut
du hører startskuddet og du fyrer løs
du vil se på når fyrene skal ha dada
og dine klær er i filler
det er det som teller
du er en vinner
og det visste de ikke
de visste det ikke
hva vil du vite? Hvor skal du hen?
Og de signaler du valgte
bråkmakerbarn
Nå er det showtime, baby.
Tekst: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2011